Subject: FW: Riigikantselei ettepanekud HÕNTE VTK-le
From: "Justiits- ja Digiministeerium" <[email-masked]>
To: "Justiits- ja Digiministeerium" <[email-masked]>
Date: Wed, 26 Nov 2025 16:42:07 +0200

From: Hendrick Rang - RK <[email-masked]
<mailto:[email-masked]> >
Sent: Tuesday, November 18, 2025 2:00 PM
To: Margit Juhkam - JUSTDIGI <[email-masked]
<mailto:[email-masked]> >; Katariina Kärsten - JUSTDIGI
<[email-masked] <mailto:[email-masked]> >
Cc: Kristi Purtsak - RK <[email-masked]
<mailto:[email-masked]> >; Merli Vahar - RK
<[email-masked] <mailto:[email-masked]> >;
Mariko Jõeorg-Jurtšenko - RK <[email-masked]
<mailto:[email-masked]> >
Subject: Riigikantselei ettepanekud HÕNTE VTK-le

Tere!

Suur tänu, et esitasite Riigikantseleile kooskõlastamiseks hea õigusloome
ja normitehnika eeskirja (HÕNTE) muutmise eelnõu väljatöötamiskavatsuse
(VTK).

Saadan Riigikantselei ettepanekud, mis on tehtud õigusosakonna, Euroopa
Liidu sekretariaadi ja strateegiabüroo sisendite põhjal.

Tervitame 12. novembri koosolekul teatavaks saanud kavatsust loobuda
kontseptsiooni kui eraldi vaheetapi reguleerimisest väljatöötamiskavatsuse
kooskõlastamise ja seaduseelnõu koostamise vahel (HÕNTE § 1, § 42, § 66).
Praktika on näidanud, et puudub vajadus sellise instrumendi eraldi
reguleerimiseks.

Järgnevalt kommentaarid ja ettepanekud mõnede VTK peatükkide kaupa.

2. Mõju hindamise nõuded seletuskirjas

Kõik muudatused, mida HÕNTE-s kavandatakse peavad senisest paremini
tagama, et esiteks oleks kavandatava muudatuse kõik (või vähemalt
olulisemad) mõjud hinnatud ning teiseks, et mõjuhinnang oleks
ülesehituselt ning sisult loogiline ja arusaadav keskmisele lugejale.
Mõjude hindamise baasnõuded peaks olema nii riigisisese õigusloome,
strateegilise planeerimise kui EL asjade kohta seisukohtade kujundamisel
samad.

Mõjuvaldkondade nimetamine HÕNTE §-s 46 – toetada saab lahtise loeteluna
üldisemate mõju kategooriate nimetamist ning nn võimalike alamkategooriate
täpsustamist abimaterjalis või ka näiteks mõjude hindamise metoodikas.
Samuti võimalust kirjeldada muudatuste mõjusid sihtrühmade kaudu. Eriti
just viimane aitab kindlasti esitatud teksti paremini mõistmisele kaasa,
kuna loob seosed muudatuse ja avalduva mõju vahel.

Lahendus, mille järgi hinnataks valdkondadena kolme üldist kategooriat –
majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnamõju – jätab näiteks tähelepanuta
mõju julgeolekule, mis praegusel ajal on mõistagi väga oluline. Võimalik
mõju julgeolekule ei tohi jääda kajastamata.

HÕNTE §-des 46 ja 47 haldusvälise mõju ja avaliku sektori mõju eraldi
esitamine võib olla hea lahendus, aga kuna ei ole teada, kuidas lahendada
vaidlused olukorras, kus sihtrühm võib sõltuvalt olukorrast olla nii era-
kui avalikus omandis (VTK-s toodud näide haridus- ja kultuuriasutused),
siis niikaua ei saaks seda lahendust eelistada. HÕNTE §-s 46 nimetatud
mõjuanalüüsi esitamise kohustuse kaotamist saab toetada, tööle mitte
hakanud instrumendiga ei peaks HÕNTE (ega ka ühegi muu õigusakti) teksti
koormama.

Mõju hindamise nõuete sätestamine põhimõtete või eesmärkide kaudu oleks
üpris suur ja põhimõtteline muudatus võrreldes kehtiva mõju hindamise
süsteemiga.

Seejuures EL asjade puhul on Vabariigi Valitsuse ja Riigikogu seisukoha
kujundamise üheks aluseks direktiivi või määruse rakendumisel Eestis
avalduv oluline mõju. Teeme ettepaneku lihtsustada olulise mõju välja
selgitamise metoodikat. Üks võimalik viis oleks hinnata mõju oluliseks,
kui ka ainult ühele sihtrühmale lisanduvad uued märkimisväärsed piirangud
ja kohustused, sh kulud.

Senisest kogemusest nähtub, et EL asjades on praktilisem hinnata mõjusid
EL asja sihtrühmade kaupa, sh mõju riigiasutustele. Seisukoha kujundamise
aluseks on muutused pädevuses, uued kohustused ja kulud või tulud. Ühe
võimalusena võiks kaaluda, kas lihtsustamisele aitaks kaasa põhiliste
sihtrühmade piiratud loetelu koostamine, kelle kohta alati infot esitada.

3. Järelhindamise nõuded HÕNTES

Järelhindamine eraldi instrumendina on olemuselt pigem bürokraatlik ja
elukauge. Normide eluline järelhindamine toimub praktikas tegelikult kogu
aeg. Soovi korral on võimalik järelhindamist alati teha ja järelhindamise
sätte puudumine ei ole takistuseks. Igapäevaselt tegelevad
järelhindamisega nii ametkond, poliitikud kui ka ajakirjandus ja kogu
avalikkus – see on normaalne osa demokraatliku riigi toimimisest.

Kui on siiski vaja sätestada ka formaalselt järelhindamise kohustus teatud
kindla aja möödudes, siis peaksid selleks HÕNTEs olema selged põhjendused,
millisel juhul selline vajadus võiks esineda. Seega saaks järelhindamine
olla kohustuslik üksnes erandlikel juhtudel. Isegi sellisel juhul peaks
see, kuidas järelhindamine läbi viia, olema korralduslikult paindlik ja
bürokraatiat vältiv.

5. Seaduseelnõude ja nende seletuskirjade keeletoimetamine

Tuleb kaaluda, kas keeletoimetusele tuleks läheneda
ministeeriumiteüleselt, kuna lahendatavad probleemid on sarnased ja osa
ministeeriumite jaoks teeb juba praegu keeletoimetust Justiits- ja
Digiministeerium (JDM). Aitaks kaasa ka sisukokkuvõtete ühtlustumisele,
mis praegu on väga varieeruv.

On küsitav, kas seletuskirjale saab panna mahupiirangut – kuigi on oluline
vältida kordusi ja ebarelevantset sisu, siis teisalt on eelnõud olemuselt
väga erinevad. Mõne eelnõu puhul võib olla õigustatud põhjalik
käsiraamatu-tüüpi seletuskiri, mis muudab õigusakti praktikas märksa
kergemini rakendatavaks

Kaheldav on HÕNTE § 18 lõike 5 nõue, mille järgi tuleb sisult seotud
terminite korral määratleda termini sisu paragrahvi ühes lõikes. Praktikas
on oma eeliseid näidanud suurem paindlikkus, mistõttu võiks sellisest
kitsendusest loobuda.

6. EL-i õigusakte puudutavad nõuded seletuskirjale

Eelnõu vastavus EL õigusele – õiguse rakendajate ja õigusloojate jaoks
vajab lahendamist küsimus, kuidas tuvastada õigusaktides EL õigust üle
võtvad sätted. Ühe variandina tasub kaaluda Riigi Teatajas
vastavustabelite avaldamist või siis EL õigust üle võtvate või rakendavate
sätete sidumist ülevõetava või rakendatava ELi normiga.

Eesti seisukohtade info seletuskirjas – Seletuskirjas tuleks piirduda
infoga, mis on EL õigusakti ülevõtmise või rakendamise seisukohalt
vajalik, et mitte panna liiga suurt koormust seletuskirjade koostajatele.
Näiteks võiks piirduda interaktiivse viitega EL õigusakti eelnõu kohta
heakskiidetud seisukohtadele ja seletuskirjale ning hilisematele
seisukohtade muudatustele. Lisada võib ka info, kas Eesti toetas eelnõu
vastuvõtmist ELis ja millised olid läbirääkimistel Eesti peamised
erihuvid. Eesti õigusesse üle võetava või rakendatava EL õigusakti eri
sätete tõlgendamisega seotud küsimusi saab õiguslooja lahendada
ministeeriumite asjaajamissüsteemis talletatud EL läbirääkimiste
ülevaateid lugedes ning abi saab ka Eesti seisukohtade kujundamise käigus
tehtud rakendamise plaanidest. Vajadusel saab seda infot käsitleda
riigisisese õigusakti seletuskirjas sätete sisu selgitamise juures.

Loodetavasti on meie mõtetest kasu edaspidiseks, jääme ootama HÕNTE
muutmise eelnõu.

Kõike head

Hendrick

õigusosakond