Subject: Ravimiseaduse muutmise eelnõu probleemidest ja kooskõlastamisest
From: "Teet Torgo" <[email-masked]>
To: "Justiits- ja Digiministeerium" <[email-masked]>
Date: Fri, 21 Aug 2026 15:16:41 +0300

Tähelepanu! Tegemist on välisvõrgust saabunud kirjaga.
Tundmatu saatja korral palume linke ja faile mitte avada.

Austatud Justiits- ja Digiministeerium

Pöördun Teie poole Eesti Ravimihulgimüüjate Liidust (ERHL) seoses 
Sotsiaalministeeriumist 7.8.2026 kirjaga nr 1.2-2/56-7 Justiits- ja 
Digiministeeriumile kooskõlastamiseks saadetud Ravimiseaduse muutmise 
seaduse eelnõuga.

Eelnõus on kaks põhimõttelist probleemharu, mis meie hinnangul kuuluvad VVS 
kohaselt Justiits- ja Digiministeeriumi vastutusvaldkonda. Palun seepärast 
Teie abi nende oluliste probleemküsimuste lahendamisel eelnõus. – Mõlemad 
probleemkohad on seotud eelnõu sätetega, millega oluliselt laiendatakse 
haiglaapteekide ja neid pidavate haiglate ning seeläbi omakorda ka haigla 
pidajate lubatud tegutsemispiire ravimivaldkonnas (eeskätt eelnõu § 1 p 2 ja 
p 11).

1.	Eelnõu muudab ebavõrdselt ja põhimõtteliselt ravimiturul ja 
ravimikäitlemisel osalevatele isikutele kehtestatud tegevus-ja 
rollipiiranguid. Samas jäetakse eelnõus vastamata ning õiguslikust mõttes 
lahendatakse osalt ja otse vastuoluliselt küsimus sellest, mis õiguslikku 
tähendust haiglaapteekide uus tegevus ravimite valmistamisel ja 
väljastamisel teistele tervishoiuteenuse osutajatele ja üldapteekidele omab. 
Seega on tegemist ühingu- ja lepinguõigusliku küsimusega, kus eelnõu tekitab 
lahendamata küsimusi ja probleeme.

Nimelt sätestavad nii RavS kui TTKS ravimite ja tervishoiuteenuste 
valdkonnas tegutsevatele isikutele ranged omandi- ja tegutsemispiirangud.

*	TTKS § 22 lg 3 kohaselt ei tohi haiglat pidaval jur-isikul olla muud 
tegevusala peale eriarstiabi, kiirabi, iseseisva füsioteraapia, 
logopeedilise ravi, psühholoogilise ravi, õendusabi, ämmaemandusabi ning 
sotsiaalteenuse osutamise, tervishoiualase õppe- ja teadustöö, haiglaapteegi 
pidamisel riigi tervishoiuvaru käitlemise, täisvere ja verekomponentide 
tootmise, rakkude, kudede ja elundite hankimise ja käitlemise ning 
kinnisasja kasutusse andmise.
*	RavS § 30 lg 4 kohaselt on haiglaapteek haigla struktuuriüksus, mis 
varustab nimetatud haiglat ning kokkuleppel teisele haiglapidajale kuuluvaid 
haiglaid, hoolekandeasutusi ja kiirabiteenuse osutamise tegevusloa omajaid 
ravimite ning teiste meditsiiniotstarbeliste toodetega.
*	Vastavalt RavS § 30 lg-le 6 ei ole haiglaapteegil ravimite jaemüügiõigust.
*	Tulenevalt RavS § 42 lg-tes 1–3 sätestatud tegevusloa omamisega seotud 
piirangutest ei või haiglaapteegi pidajal olla ka ravimite hulgimüügi 
tegevusluba ega saa haiglaapteegi tegevusloa omaja olla ravimihulgimüügi 
tegevusloa omaja omanikuks.

Eelnõuga seevastu antakse haiglaapteegile uus õigus „väljastada üldapteegile 
või tervishoiuteenuse osutajale tellimislehe alusel jaendatud või 
valmistatud ravimeid“.

*	Seega astuks haiglaapteek ühemõtteliselt ja selgelt kõigi 
tervishoiuteenuse osutajate suhtes neilt saadud tellimuste alusel ravimite 
„väljastaja“ staatusesse.
*	Kui eelnõu autorid väidavad seletuskirjas ja kooskõlastustabelis, et 
sellega ei antaks haiglaapteekidele ravimite jae- ega hulgimüügiõigust ning 
senised omandi- ja tegutsemispiirangud jäävad kehtima, näitab eelnõu 
sõnastus siiski vastupidist.
*	Näiteks sätestab eelnõuga muudetav RavS § 32 lg 6 edaspidi, et 
„Apteegiteenuse tegevusloa omaja [st ja seega ka haiglaapteegi pidaja] võib 
apteegist ekstemporaalselt valmistatud või jaendatud ravimeid oma 
struktuuriüksusele või teisele apteegile edasimüümiseks väljastada 
ekstemporaalse ravimi retsepti või tellimislehe põhjal koostatud tellimuse 
alusel.“ Seesugune sõnastus viitab otseselt, et haiglaapteegist hakatakse 
ravimeid väljastama tasu eest – edasimüümiseks.
*	Ühtlasi selgitatakse seletuskirjas sõnaselgelt (lk 4), et „Valmistamisega 
seonduva täpsemaks reguleerimiseks, mis arvestavad uudsete ravimvormidega 
(nt 3D prinditud kapslid) tuleb vajadusel teha vastavad täiendused ka 
Vabariigi Valitsuse 21. veebruari 2005. a määruses nr 36 „Ravimite hulgi- ja 
jaemüügi juurdehindluse piirmäärad” (edaspidi määrus nr 36).

Lisaks tuleb laiendada haiglaapteekide võimalusi valmistatavate või 
jaendatavate ravimite müügiks teistele tervishoiuteenuse osutajatele. 
Kehtiva RavS-i järgi ei saa haiglad varustada ravimitega, eelkõige 
haiglaapteegis valmistatavate ravimitega, neid erakliinikuid, kes ei ole 
haiglapidajad.”.

            Seega sõnastavad nii eelnõu kui seletuskiri selgelt ja otsesõnu 
kava anda haiglaapteekidele ravimite müügiõigus. Kui see ravimite „müük“ ei 
ole „jaemüük“ ega ka „hulgimüük“, mis mõlemad on haiglaapteekidele keelatud 
tegevuseks, siis tekib küsimus sellise tegevuse lepinguõiguslikust olemusest 
ning sobivusest ravimi- ja tervishoiuvaldkonnas tegutseva ühingute 
tegutsemis- ja omandipiirangute ning rollide süsteemi. Samuti tekivad 
tõsised küsimused valdkonnas tegutsevate isikute põhjendamatust ebavõrdsest 
kohtlemisest.

Neile küsimustele eelnõu vastust ei anna ega lahendanud neid 
Sotsiaalministeerium ka eelnõule antud märkuste tabelis.

1.1)             Lisaks on eelkirjeldatud eelnõu täiendused tehtud 
ilmselgelt kiirustades ning seega jäänud piisavalt läbi mõtlemata. Sellest 
omakorda on tingitud apsud eelnõu regulatsioonis, mis muudavad uue 
reeglistiku ka praktilises mõttes arusaamatuks või vähemalt 
problemaatiliseks, näiteks:

*	Jäävad eelnõus ebaselgeks need kriteeriumid, mille esinemisel 
haiglaapteegil uued tegutsemisõgused tekivad – RavS § 30 lg 4 kohaselt: "Kui 
üldapteegil puudub õigus või võimekus väljastada üldapteegile või 
tervishoiuteenuse osutajale tellimislehe alusel jaendatud või valmistatud 
ravim“. Selgusetu on, kas vastav õigus ja võimekus peab puuduma kõigil Eesti 
üldapteekides ning seda tuleb haiglaapteegil igakordselt eraldi kontrollida? 
Kuidas seda kontrollitakse? Kes teostab asjakohast riiklikku järelevalvet 
arvestades asjaolu, et RavS § 100 kohaselt on ravimiseaduse nõuete täitmise 
üle tervishoiuteenuse osutajate puhul Ravimiametil ja Terviseametil jagatud 
pädevus – RavS § 30 lg 4 kohaselt on haiglaapteek haigla struktuuriüksus, 
TTKS § 22 lg 1-2 kohaselt on haigla omakorda ambulatoorsete ja 
statsionaarsete tervishoiuteenuse osutamiseks moodustatud majandusüksus, 
mida peab sellekohase tegevusloaga aktsiaselts või sihtasutus ning vastavalt 
TTKS §-le on tervishoiuteenuse osutajaks tervishoiutöötaja või 
tervishoiuteenuseid osutav juriidiline isik ehk kokkuvõtvalt öeldes on 
haigla pidajale kuuluv haigla koos selle struktuuriüksuseks oleva 
haiglaapteegiga ilmselt ühes tervikus ja õiguslikus mõttes tervishoiuteenuse 
osutajaks.
*	näeb eelnõu § 1 p 7 ette RavS § 30 täiendamise lõikega 102,mille 2. lause 
kohaselt „Vähem kui 4000 elanikuga asustusüksuses võib apteegiautomaat asuda 
selle üldapteegi või haruapteegiga samas asukohas või vähemalt ühe 
kilomeetri kaugusel teise apteegiteenuse osutamise tegevusloa omaja 
apteegist.”. Reeglist jääb mõistetamatuks, kas ning kui siis miks seotakse 
apteegiautomaadi asukoht lisaks teiste üldapteekide asukohtadega ka haigla- 
ja veterinaarapteekide asukohtadega – vastavalt RavS § 38 lg 1 p-le 3 hõlmab 
mõiste “apteegiteenuse tegevusuba” meie hinnangul nii üldapteegiteenuse, 
haiglaapteegiteenuse kui ka veterinaarapteegiteenuse.

2.	Eelnõu menetlemisel ja menetluse korraldamisel on haiglaapteekide 
tegevuse laiendamist kavandades rikutud ka hea õigusloome ja normitehnika 
eeskirja ning hea halduse tava – eelnõus on sellele eelnenud 
väljatöötamiskavatsusega võrreldes ulatuslikult laiendatud reguleerimiseset 
ja sisu. Lisandunud osa toob eelnõusse uue regulatsioonisuuna, mis 
põhimõtteliselt muudaks tänasel ravimituru rolli- ning tegutsemispiirangute 
süsteemi. Samas pole selle üle sisulist debatti ega mõjuarutelu peetud ega 
ole ka hinnatud võimalikke teistsuguseid ja sobivamaid meetmeid tõstatatud 
probleemide lahendamiseks. Selle asemel sedastab Sotsiaalministeerium eelnõu 
kooskõlastustabelis üksnes, et tegemist on Eesti Haiglaapteekrite Seltsi ehk 
ühe huviorganisatsiooni ettepanekuga, mille ministeerium arvesse mõttes.

Meie hinnangul on tegemist hea õigusloome reeglite põhimõttelise minetusega, 
mida ei saa enam ka eelnõu praeguses menetlusjärgus lihtsasti kõrvaldada. 
Seepärast tuleks vastavad osad eelnõust kas välja jätta või alternatiivselt 
pöörduda tagasi väljatöötamiskavatsuse menetluse faasi, kus ka see uus 
küsimus nõuetekohaselt analüüsitaks ja seejärel puudutatud isikutele 
aruteluks esitataks.

3.	Ühtlasi on eelnõu enne teisele kooskõlastusringile saatmist täiendatud ka 
nn haiglaerandi regulatsiooni muudatustega, mida samuti ei käsitlenud VTK-s 
ega ka eelnõu 1. kooskõlastusringi versioonis.

Parimat soovides!

Lugupidamisega

Teet Torgo

tegevjuht

ERHL

+372 517 8539