Subject: TsMS jt seaduste muutmine (vaigistuskaebuste direktiivi ülevõtmine)
From: "Anna-Riin Brett [COBALT]" <[email-masked]>
To: "Justiits- ja Digiministeerium" <[email-masked]>, "Stella Johanson - JUSTDIGI" <[email-masked]>
Date: Mon, 26 Jan 2026 23:40:55 +0200

Tähelepanu! Tegemist on välisvõrgust saabunud kirjaga.
Tundmatu saatja korral palume linke ja faile mitte avada.

Tere

Edastan isiklikud tähelepanekud lisaks 26.01.2026 edastatud advokatuuri 
menetlusõiguse komisjoni seisukohtadele TsMS jt seaduste muutmise eelnõu 
osas.

Arbitraaži välistus. Direktiivi 2024/1069 artikli 2 järgi ei kohaldata 
direktiivi vahekohtu/arbitraaži asjades. Kuivõrd tegemist on olulise 
välistusega, siis võiks selle osas täiendada seletuskirja ja, kui 
asjakohane, eelnõud.

Riigisisestele menetlustele meetmete kohaldamine. Direktiivi kohaldamisala 
on piiratud piiriülese mõjuga tsiviilasjadega, nagu nähtub direktiivi 
artiklitest 1, 2 ja 5 ning põhjendustest 17, 19 ja 30. Euroopa Liidu 
seadusandja on pidanud piiriülese mõju elementi kvalitatiivselt eristavaks 
tunnuseks, mis õigustab eraldi menetluslike kaitsemeetmete kehtestamist. 
Sellised juhtumid ei ole objektiivselt samas olukorras riigisiseste 
tsiviilvaidlustega, mistõttu ei saa neid võrdsuspõhiõiguse tähenduses 
käsitada võrreldavate olukordadena. Eelnõu seletuskirjas põhjendatakse 
direktiivist tulenevate menetluslike erisuste laiendamist riigisisestele 
juhtumitele mh viitega diskrimineerimise keelule. Võrdsuspõhiõigus on lihtsa 
seadusereservatsiooniga põhiõigus, mille riive on põhiseadusega vastuolus 
juhul, kui ebavõrdseks kohtlemiseks puudub mõistlik ja asjakohane põhjus (nt 
RKPJKo 18.12.2019, 
<https://www.riigikohus.ee/et/lahendid/?asjaNr=5-19-42%2F13> 5-19-42/13, p 
56). Kui seadusandja hinnangul on direktiiv vastuolus 
diskrimineerimiskeeluga, oleks see küsimus tõstatatud direktiivi ettepaneku 
menetlemisel, eriti arvestades, et diskrimineerimiskeeld on sätestatud ka 
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 21. Vabariigi Valitsuse 
seisukohtades direktiivi ettepaneku kohta ei ole toodud välja, et direktiiv 
või selle piiratud kohaldamisala oleks vastuolus diskrimineerimiskeeluga. 
Eesti on avaliku konsultatsiooni käigus väljendanud, et Eestis ei ole 
tuvastatud süstemaatilisi pahatahtlikke strateegilisi hagisid ajakirjanike 
või muude avalikus huvis tegutsevate isikute vastu ning et SLAPP-hagide 
vastaste meetmete loomisesse tuleb suhtuda ettevaatlikult. Sama mõtet 
korratakse ka eelnõu seletuskirjas.

Kui seadusandja peab vajalikuks reguleerida riigisiseseid menetlusi, siis 
tuleks seletuskirja selle vajalikkuse ja eesmärgi osas täpsustada/täiendada.

Juriidilise isiku õiguste kaitse tagamine. Eelnõu seletuskirjas on märgitud, 
et direktiivi ettepaneku seletuskirjas selgitati, et muuhulgas peetakse 
silmas ka juriidilise isiku mittevaralise kahju ja kohtumenetluse tõttu 
tekkinud mittevaralise kahju hüvitamist ning liikmesriikidel tuleb ette 
näha, et kohtutel on võimalus määrata üldsuse osalemise vastase 
kuritarvitusliku hagi esitanud poolele tõhusaid, proportsionaalseid ja 
hoiatavaid karistusi (seletuskirja lk 9 „Õiguskaitsevahendid“). Kuigi VÕS ei 
välista selgelt juriidilisele isikule mittevaralise kahju hüvitamist, siis 
senise kohtupraktika kohaselt ei ole juriidilisel isikul mittevaralise kahju 
hüvitamise nõuet (RKTKo 09.08.2023, 
<https://www.riigikohus.ee/et/lahendid/?asjaNr=2-20-5869%2F87> 2-20-5869/87, 
p 14 ja seal viidatud 27.03.1997 RKTKo 3-2-1-35-97 
<https://www.riigikohus.ee/et/lahendid/?asjaNr=3-2-1-35-97> : „kuna 
juriidilisele isikule ei ole omane moraal, seega ei saa ta ka nõuda moraalse 
kahju hüvitamist.“). Samas kui avalikus elus osalemise takistamiseks 
algatatud hagide puhul avaldub kahju sageli just mittevaralisel kujul, eriti 
kui arvestada hüvitise preventsioonifunktsiooni. Viimast ei saa varalise 
kahju hüvitise suuruse juures arvestada. Selline olukord seab juriidilised 
isikud, sealhulgas meediaväljaanded ja vabaühendused, ebasoodsamasse 
olukorda. Seega tekib küsimus, kas eelnõuga on tagatud juriidilistele 
isikutele tegelikult samaväärne kaitse võrreldes füüsiliste isikutega, mida 
on direktiiviga silmas peetud. Siin võib tõusetuda ka küsimus võimalikust 
diskrimineerimisest, kui direktiivi kohaldamisalasse kuuluva kahju 
hüvitamise nõude esitamisel võib olla juriidiline isik võimalik nõuda 
mittevaralise kahju hüvitamist (tuginedes riigisisese õiguse tõlgendamisele 
kooskõlas direktiiviga ja lähtudes direktiivi eelnõu seletuskirjast), kuid 
muudel juhtudel juriidilise isiku mittevaralise kahju hüvitamist tänase 
kohtupraktika järgi reeglina ei jaatataks.

Eelneva tõttu võiks juriidilise isiku mittevaralise kahju hüvitamise 
temaatikat seletuskirjas ja, kui asjakohane, eelnõus täiendada.

Vahe- ja osaotsuse regulatsiooni kaalumine. Ilmselgelt põhjendamatu nõude 
rahuldamata jätmise regulatsioon võib olla lähedane kehtivale vaheotsuse 
institutsioonile (hetkel piiratud raha saamise menetlusega, ka üks 
kuritarvitusliku menetluse tunnuseid on ülemääraste kahjunõuete esitamine). 
Samuti võimaldab kehtiv õigus teha osaotsuse juhul, kui menetlusse esitatud 
üks nõutest või osa nõudest on lõplikuks otsustamiseks valmis. Seletuskirja 
võiks täiendada selgitusega, miks olemasolevad meetmed ei ole eesmärgi 
saavutamiseks sobivad (sh nende täiendamisel).

Lugupidamisega

Anna‑Riin Brett

Senior Associate

T  <tel:208> +372 665 1888

 <http://www.cobalt.legal/> www.cobalt.legal

This email is from the COBALT office in Estonia and is subject to our 
<https://www.cobalt.legal/disclaimer/> disclaimer and general 
<https://www.cobalt.legal/general-terms/> terms & conditions