Subject: FW: Menetlusdokumentide kättetoimetamine määruse 2020/1784 kohaselt
From: "Justiits- ja Digiministeerium" <[email-masked]>
To: "Justiits- ja Digiministeerium" <[email-masked]>
Date: Wed, 15 Apr 2026 14:18:08 +0300

Saatja: Ruth Prigoda - TLHK <[email-masked]
<mailto:[email-masked]> >
Saadetud: reede, 10. aprill 2026 11:50
Adressaat: Mait Heidelberg - JUSTDIGI <[email-masked]
<mailto:[email-masked]> >; Madis Ehastu - JUSTDIGI
<[email-masked] <mailto:[email-masked]> >
Koopia: Liina Naaber-Kivisoo - HMK <[email-masked]
<mailto:[email-masked]> >
Teema: Menetlusdokumentide kättetoimetamine määruse 2020/1784 kohaselt

Tere!

Seoses uueKIS-i projektiga, mille eest ma kohtunikuna vastutav olen,
tõusetus teema, mille kohaselt ei vasta menetlusdokumentide
kättetoimetamine määruse 2020/1784 artikli 19 punkti a nõuetele, ehk
isikule, kelle dokumentide kättetoimetamiseks teadaolev aadress on teises
liikmesriigis, võib kohtudokumente otse kätte toimetada elektrooniliste
vahendite abil, mida kasutatakse kohtu asukohaliikmesriigi õiguse alusel
dokumentide riigisiseseks kättetoimetamiseks, tingimusel et dokumentide
saatmiseks ja kättesaamiseks kasutatakse kvalifitseeritud registreeritud
e-andmevahetusteenuseid määruse (EL) nr 910/2014 tähenduses, ning et
adressaat on eelnevalt andnud sõnaselge nõusoleku kasutada kohtumenetluste
käigus dokumentide kättetoimetamiseks elektroonilisi vahendeid.

Rääkisin täna komisjonist Haldi Koiduga ning tema soovitas mul pöörduda
teie poole. Saan aru, et meie suurim probleem on täna see, et ei AET, KÄPO
ega ka muud kanalid, mille kaudu kohus menetlusdokumente kätte toimetab ei
ole eIDAS mõttes sertifitseeritud.

Kuna kohtute eesmärk on, et kättetoimetamine vastaks igal ajal nõuetele
ning sellest ei võrsuks uusi vaidlusi, siis soovin teemaga tegelemiseks ja
probleemi lahendamiseks selgitada välja, milliseid samme oleks vaja
astuda, et vastata nimetatud nõuetele viisil, mis tagaks piiriülese
kohtudokumentide kättetoimetamise kohasuse ja tõendatavuse. Kas uue
riikliku e-postkasti teenuse osas on sellega arvestatud ja kas see vastaks
määruse 2020/1784 artikli 19 punkti a nõuetele? Lisaks, millised asutused
ja mida peaks ära sertifitseerima (sh kas kohtud, kes algatavad
kättetoimetamise protsessi, ning uue haldusmudeli raames võtavad üle KIS-i
volitatud töötleja rolli, peaks olema samuti sertifitseeritud)? Kas selle
teema osas on Eestis juba toimunud analüüse, töörühmi, seisukoha
kujundamist või asutustevahelist koostööd, millega oleks võimalik tutvuda?

Minu eesmärk on mõista, mida peaks riik/kohtud tegema ja kes peaks riigi
poolt vastavaid samme vedama, et tagada määrusest tulenevate nõuete
täitmine ning kohane ja usaldusväärne elektrooniline kättetoimetamine.

Parimate soovidega

Ruth Prigoda
kohtunik
Tallinna Halduskohus