Subject: Blufitud miljarditega püütakse ehitada uut riigipalgaliste armeed
From: "Likvidaator.com Kontaktivorm" <[email-masked]>
To: "Justiits- ja Digiministeerium" <[email-masked]>, <[email-masked]>, <[email-masked]>, <[email-masked]>
Date: Wed, 29 Jul 2026 12:12:46 +0300

Tähelepanu! Tegemist on välisvõrgust saabunud kirjaga.
Tundmatu saatja korral palume linke ja faile mitte avada.

Blufitud miljarditega püütakse ehitada uut riigipalgaliste armeed

Raul Pint

Riigieelarve on defitsiidis ja valitsus otsib  kohti, kust riigiaparaati 
koomale tõmmata. Sellises õhkkonnas on ellujäämiseks vaja ekstreemseid 
meetodeid. Konkurentsiameti juures tegutsev pisike Maksejõuetuse teenistus 
(MJT) on leidnud oma eksistentsi kaitsmiseks ja laiendamiseks lollikindla 
instrumendi – põhjendamatu hirmu külvamise ühiskonnas ja poliitikutes.

Meediasse paisatud väide, et Eestis varitseb 18 miljardi euro suurune 
latentne ehk peidetud maksejõuetuse tont, on finantsanalüüsi ja 
majandusreaalsuse seisukohalt teadlik bluff. Selle hirmutamistaktika ainus 
reaalne eesmärk on õigustada ühe hääbuva ametkonna eksistentsi, hoida ära 
eelarvekärped ning sillutada teed vabakutseliste pankrotihaldurite 
asendamisele riigipalgaliste ametnikega.

Kuidas sündis 18-miljardiline matemaatiline fantoom?

Maksejõuetuse teenistuse retoorika tugineb manipulatsioonile, kus teadlikult 
segatakse ära kaks täiesti erinevat asja: aus äririsk ja pahatahtlik 
majanduskuritegevus. Amet võtab aluseks ligi 40 000 ettevõtet, mis on jätnud 
Äriregistrile majandusaasta aruanded esitamata, ning teeb eluvõõra oletuse, 
et kõik need firmad varjavad hiiglaslikke võlgu ehk siis 400 000 eurot iga 
keha kohta.

Eesti kogu SKP on suurusjärgus 37–39 miljardit eurot. Väide, et peaaegu pool 
sellest mahust on kusagil salaurkas  peidus, on füüsiliselt võimatu. Kui see 
vastaks tõele, oleks Eesti pangandussüsteem ja maksuamet ammu pauguga kokku 
kukkunud. Valdav osa neist 40 000 ettevõttest on tegelikult täiesti tühjad 
riiulifirmad, millel puudub igasugune majandustegevus ja käive. Neile 
miljardite eurode väärtuses võlgade omistamine on juriidiline ja 
statistiline absurd.

Karm reaalsus: 73,9 miljonit vs. 18 miljardit

Kui vaadata Maksejõuetuse teenistuse enda ametlikke andmeid ja statistikat, 
variseb miljardite-müüt kokku. Tegelikkuses oli tuvastatud varatute 
pankrottide tekitatud reaalne kahjusumma 2025. aastal 73,9 miljonit eurot. 
Vahe reaalsuse ja ameti poolt levitatava hüpoteesi vahel on enam kui 
240-kordne.

Eesti pankrotistatistika suhtarvud on täiesti samasugused nagu teistes 
Euroopa Liidu riikides. Varatute ettevõtete hääbumine ilma kalli 
pankrotimenetluseta on universaalne turumajanduslik nähtus, mitte unikaalne 
Eesti kriis, mis nõuaks sisejulgeoleku häirekella puhumist.

Parkinsoni seadus ja ametkonna enesesäilitamise tung

Miks seda bluffi siis tehakse? Vastuse annab avaliku halduse loogika ja 
tuntud Parkinsoni seadus: ametkonnad püüavad alati oma mõjuvõimu ja eelarvet 
kasvatada, sõltumata sellest, kas reaalne vajadus eksisteerib.

3,5-aastase tegevuse jooksul ei ole Maksejõuetuse teenistus suutnud ette 
näidata käega katsutavat finantstulu ehk riigikassasse tagasi toodud 
miljoneid. Kuna tegemist on puhta kulukohaga, on amet kärbete ajal esimesena 
löögi all. Luues poliitikutele kuvandi kontrolli alt väljuvast miljardite 
eurode suurusest kriisist, teeb amet end puutumatuks.

Veelgi enam – seda fantoomkriisi kasutatakse ettekäändena, et suruda läbi 
pankrotihaldurite ja kohtutäiturite töö täielik riigistamine. Idee on 
kaotada motiveeritud vabakutselised spetsialistid ja asendada nad 
riigipalgaliste ametnikega, kes koondataks just nimelt Maksejõuetuse 
teenistuse alla. See tähendaks ametile tohutut võimu- ja eelarvekasvu.

Uus maks maksumaksja õlgadele

Kuna riigieelarves haldurite riigistamiseks raha ei ole, on amet välja 
käinud järgmise utoopilise sammu: uue sihtotstarbelise maksejõuetusmaksu 
kehtestamise Eesti ettevõtetele.

Ehk teisisõnu: olematu 18 miljardi suuruse tondi tõrjumiseks tahetakse 
ettevõtjatele kaela määrida uus reaalne maksukohustus, millest hakataks ülal 
pidama uut ja ebaefektiivset riigiametnike armeed.

Praegune vabakutseline pankrotihaldur on üsnagi motiveeritud vara kiiresti 
sisse nõudma, sest sellest sõltub tema sissetulek. Riigipalgalisel ametnikul 
selline stimulatsioon puudub.

Kui riik selle reformi sellisel kujul heaks kiidab, asendatakse toimiv ja 
erasektori poolt finantseeritud süsteem aeglase, kuluka ja maksumaksja raha 
neelava bürokraatiaga. On viimane aeg, et valitsus ja peaminister vaataksid 
imelike numbrite sisu ja lõpetaksid ametkondliku blufi baasil riigiaparaadi 
paisutamise.