Subject: Pöördumine: terramation / natural organic reduction võimalikkus Eestis
From: "Ida Materasu" <[email-masked]>
To: <[email-masked]>, "Info - SOM" <[email-masked]>
Date: Wed, 8 Apr 2026 15:12:26 +0300

Tähelepanu! Tegemist on välisvõrgust saabunud kirjaga.
Tundmatu saatja korral palume linke ja faile mitte avada.

Lugupeetud Kliimaministeerium ja Sotsiaalministeerium,

Olen hetkel UK institutsiooni "Living Well Dying Well" surmadoula õppes ning 
õpingute kaudu puutun järjest enam kokku küsimustega, mis puudutavad 
surmajärgseid valikuid, nende mõju keskkonnale ning inimväärikust elu lõpus.

Sellest tulenevalt pöördun Teie poole sooviga tõstatada Eestis arutelu 
inimese surnukeha loomuliku orgaanilise redutseerimise (natural organic 
reduction, terramation) võimalikkuse üle.

Tegemist on protsessiga, kus inimkeha muundatakse kontrollitud tingimustes 
mullaks mikroobse lagunemise kaudu. Seda nähakse rahvusvaheliselt ühe 
võimaliku keskkonnasäästlikuma alternatiivina matmisele ja tuhastamisele.

Kuigi Euroopa Liidus ei ole see täna laialdaselt seadustatud, ei ole teema 
enam teoreetiline.
– Saksamaa liidumaal Schleswig-Holsteinis on see lubatud pilootlahendusena
– Rootsis on see õiguslikult käsitletud ja arutelus
– Prantsusmaal ja Belgias käivad aktiivsed seadusloome ja kampaaniad 
(“humusation”)
– Ühendkuningriigis on valitsuse tasandil arutelu legaliseerimise suunas

Samas on Euroopa üldpilt selline, et enamikus riikides on seaduslikult 
lubatud vaid matmine või tuhastamine, mistõttu uued lahendused jäävad 
õiguslikku vahealla.

Rahvusvahelised näited (nt USA osariigid alates 2019. aastast, kus see on 
lubatud ja kasutuses) näitavad, et selle meetodi jaoks luuakse eraldi 
õiguslik raamistik, mitte ei käsitleta seda olemasolevate kategooriate sees.

Soovin juhtida tähelepanu ka olemasolevatele praktilistele lahendustele ja 
teenustele, mis on juba kasutuses:
https://www.eterrna.life/
https://www.bbc.com/news/articles/cvgjgnwdjrzo

Minu pöördumise eesmärk on hakata seda teemat käsitlema keskkonna, 
rahvatervise, eetika ja surmakorralduse vaates.

Kas ja kuidas võiks selline praktika tulevikus Eesti konteksti sobituda, on 
küsimus, mis väärib teaduspõhist ja avalikku arutelu.

Lugupidamisega
Iida-Leena Materasu